Gå till gympasalen.
Det är ingen bestraffning. Ni måste bara gå dit.
Vad är det?
Det har hänt nåt fruktansvärt.
Det hände nåt liknande för två år sen -
- när mr Harris, dekanen före Örnen, dog av en hjärtattack.
Med tanke på våra lärares ålder -
- och den näringsfattiga maten på skolan -
- förvånar det mig att det inte händer oftare.
Det är säkert Hyde.
Han hade bara några andetag kvar.
Stackars sate.
Du ser lite bakis ut.
Det är bara en fasad. Jag är mycket bakis.
Och du ser... annorlunda ut.
- Alaska och jag... - Ja, så full var jag inte.
Kom nu.
Stackars dr Hyde.
Han var min favoritlärare, någonsin.
Berätta det för honom. Han blir nog glad.
- Hyde är här. - Var är Alaska?
- Nej... - Var är Alaska? Är hon här?
God morgon.
Är alla här?
Nej, inte Alaska.
- Är alla andra här? - Alaska är inte här.
Tack, Miles.
Det är tidigt och ni undrar nog varför vi...
Vänta! Vi kan inte börja utan Alaska!
Snälla.
Kan vi inte bara vänta på Alaska?
Igår kväll...
Igår kväll råkade Alaska Young ut för en hemsk olycka.
Och avled.
Alaska Young har gått bort.
Hon... Hon är inte död.
Hon är inte död.
Varför gråter alla?
Hon är inte död. Hon gör hyss.
Det här är ett hyss. Hon är jättebra på hyss.
Miles... Jag såg henne.
Jag beklagar.
Vad hände?
Det lät som om nån smällde smällare igår kväll.
Jag sprang ut för att se vad som hände, och hon körde nog iväg då.
Det var sent. Det regnade.
En lastbil hade fått motorstopp och blockerade båda körfälten.
Det stor en polisbil på platsen som hon körde in i.
Hon girade inte.
De tror att hon var väldigt berusad. Hon luktade alkohol.
Jag pratade med polisen. Hon dog omedelbart.
Hon fick ratten i bröstkorgen och...
Såg ni henne?
Hur såg hon ut?
Hon såg ut som Alaska.
Hon var död, Miles.
Jag förstår.
Tack.
EFTER
- Mr Martin? - Jag ska väl bli relegerad? Gör det.
Om jag inte blev det förut blir jag det definitivt nu.
Kan man bli dubbelrelegerad?
I så fall bör jag bli det.
Om ni hade gjort ert jobb kanske hon hade varit vid liv.
Men skitsamma.
Det var jag som smällde smällare.
Hon sa att hon måste åka. Jag visste inte vart.
Hon sa att hon kunde köra, och jag trodde henne.
Så allt är mitt fel. Relegera mig!
Snälla, relegera mig!
Vi måste fånga dem nu. Kräftsäsongen varar inte för evigt.
Sen kokar vi dem och suger på deras huvuden.
Där är allt det goda. I deras huvuden.
Kom! Hjälp mig!
Ska du bada?
Jag blir visst inte relegerad än.
Jag har packat i onödan.
Vad fan hände?
Hon kom in i vårt rum.
Hon var hysterisk.
Hon sa att hon måste härifrån.
Vi distraherade Örnen och hon körde iväg.
Varför var hon hysterisk?
Det gick inte att förstå.
Hon var nog rätt packad.
Och ni lät henne bara åka?
- Hon sa att... - Och ni gör allt som hon säger?
Hon var Alaska. Det gjorde vi allihop.
Ni borde ha stoppat henne!
Hon tänkte sig aldrig för. Hon var så jävla impulsiv!
Hon behövde passas som en treåring!
Ni gör en sak fel och hon dör.
Hur fan kunde ni låta henne åka?
Det gör ont att andas.
Jag tar en promenad. Jag behöver luft.
Det är nog ingen bra idé att promenera om du inte kan andas.
Dåliga idéer är min specialitet nu för tiden.
Vi känner oss redan skyldiga.
Det borde ni.
MILES, DINA FÖRÄLDRAR HAR RINGT
Hallå?
MILES! RING DINA FÖRÄLDRAR!
Dina föräldrar har ringt.
Inte första gången.
Hur är det?
Lektionerna är inställda. Jag stannar hos dig.
När reste du dig upp senast, Tjockis?
Maureen gör bara köttfärslimpa.
Varken köttig eller limpig, men du borde äta.
Vi sa inte: "Kör inte. Du är full."
Vi sa inte: "Vi låter dig inte köra när du är så upprörd."
Vi sa inte: "Vi följer med, vad du än säger."
Vi sa inte att det kan vänta till imorgon.
Att vad som helst och allt kan vänta.
Jag har tänkt och tänkt på det...
...men jag vet inte varför vi inte sa nåt.
Förlåt att jag klandrade er.
Det var rätt.
Hur mår Översten?
Var är Översten?
Jag har inte sett honom sen Rökhålan.
Vad? Har du inte sett honom på hela tiden?
Han tog en promenad och kom aldrig tillbaka.
- Han kan ha hoppat från en bro. - Helvete!
Helvete...
Först måste du få tillbaka cirkulationen.
Sen letar vi upp Översten.
- Ska vi inte berätta för hans mamma? - Jag vill inte oroa Dolores.
Och inte Örnen heller.
Vi hittar honom.
Okej...
Vi hittade honom.
Hur är det?
Nu får du gå in.
- Hur känns det? - Bättre. Varmare.
- Okej. - Vänta.
Håll mig i handen.
Okej.
Men det är allt. Inga pussar.
Un moment de silence, s'il vous plait.
Comment allez-vous?
Förfärligt.
En français, s'il vous plaît.
Det finns en lag som säger att föräldrar inte ska begrava sina barn.
Nån borde genomdriva den.
Vi ska fortsätta studera religion -
- men frågorna vi kommer att ställa -
- är utan tvekan mer angelägna än för några dagar sen.
Vad som händer med oss när vi dör -
- är inte längre en fråga av filosofiskt intresse.
Det är en fråga vi måste ställa om vår klasskamrat.
Så... Hur mår ni?
Ms Moser?
Det här låter kanske konstigt -
- men jag fick ett mystiskt tecken om Alaskas närvaro.
Du kan inte mena allvar.
Prata inte utan att ha fått frågan.
Jag menar allvar, Chip.
För all del, fortsätt.
Jag var på Miss Ann's Diner.
Plötsligt slocknade alla lamporna.
Utom lampan ovanför mitt bord, som började blinka.
Den lyste ett ögonblick, sen slocknade den ett tag -
- sen lyste den i några sekunder och sen slocknade den.
Då insåg jag att det var Alaska.
Det var nog Morsealfabetet, men jag kan inte det.
Hon visste nog inte det.
Mr Martin?
Jag har brottats med universums djupa orättvisa.
Himmelske Fader, hur är det möjligt att Alaska är borta -
- men vi får fortfarande stå ut med Holly?
Vet du vad, Chip?
Du måste öppna dig för universum, annars missar du nåt.
Jag hör universum klart och tydligt, tack.
Okej, nu räcker det.
Ni kanske minns att jag frågade -
- vilken den viktigaste frågan mänskligheten ställer sig är -
- och hur olika traditioner tar sig an den frågan.
HUR SKA VI NÅNSIN TA OSS UR LABYRINTEN AV LIDANDE?
Det här var Alaskas.
Till nästa uppsats vill jag att ni svarar på hennes fråga, men själva.
Nån gång i livet inser vi alla att vi är vilse i en labyrint.
Ni känner antagligen så nu, allihop.
Så hur tar man sig igenom den?
Hej, Chip.
Jag vet inte om du har hört, men efter allt som har hänt -
- lägger Kevins och Longwells föräldrar ner anklagelserna.
Jag undrade just varför jag inte har blivit utkastad än.
Det var snällt av dem.
Chip, jag vill att du ska veta...
...att du har nån att sitta bredvid på bussen till begravningen.
Vi tänkte ta med saker att lägga vid vägen där det hände.
Det är på vägen, så...
Jag vet hur mycket hon betydde för dig.
Ingen borde vara ensam nu.
Tack, Sara.
Men vi åker i en egen bil. Vi ses där.
Okej.
Jag visste inte att vi skulle åka bil.
Jag tänker inte åka den vägen.
Vi frågar om Lara kan köra. Vi får ta den långa vägen.
Bra idé.
Trevligt att ni har noterat min goda klädsmak, mr Halter.
Jag var rädd att min elegans gick er elever förbi.
Förr var man stolt över hur man tedde sig.
Nu är det bara resår i midjan, och herregud, flip-flops.
Men ni har kommit rätt.
För en bra knut behövs en bra slips.
Och den här är väldigt bra.
Jag bar den på Diegos begravning.
Inte för att jag var bjuden.
Hans föräldrar accepterade honom aldrig som den han var.
Eller vem han var med.
Den gav mig styrka då.
Jag hoppas att den ger er styrka nu.
Bra.
Meriwether Lewis sista ord var:
"Jag är inte feg, men jag är så stark."
"Det är så svårt att dö."
Det är säkert sant.
Men det kan inte vara svårare än att bli kvar.
Allt som förenas löses upp. Allt.
Stolen jag sitter på har konstruerats och kommer att lösas upp.
Jag också. Troligen före stolen.
Och du.
Cellerna, organen och systemen som gör dig till dig.
De har förenats och måste lösas upp.
Ingenting består.
Varken flickan Alaska eller platsen Alaska.
Inte ens själva jorden.
Ni är inte mycket för att peppa en, eller hur?
Minns du vad buddhisterna säger att livet är?
- Lidande. - Och det orsakas av begär.
När begäret upphör, upphör lidandet.
Om man inte önskar att saker ska sluta lösas upp lider man inte.
Tills dess kommer det att göra ont.
Men du kommer att överleva.
Tills du inte gör det.
Fortsättning följer.
Telefonen ringde.
- Vad? - Den kvällen.
Hon gick upp ur sängen. Telefonen ringde.
Hon gick och svarade. Hon mådde bra tills den ringde.
Var det därför hon måste åka?
Okej, så vem ringde henne?
Så det här är Vine Station.
Alaska överdrev inte. Vine Station är en skithåla.
Undra på att hon ville härifrån.
Du undrar kanske varför kistan är stängd.
Hennes mamma hade öppen kista.
Alaska sa efteråt: "Pappa..."
"Låt dem aldrig se mig död."
Så var det med det.
Hon är ändå inte där.
Hon är hos Herren.
Jag trodde att jag skulle känna hur hon tittade ner på oss...
Men hon är bara borta.
Förlåt, Alaska.
Du förtjänade en bättre vän.
Mr Chase.
Så där, det var alla.
Mår ni bra, sir?
Jag ville bara att ni skulle lyssna på mig.
Lita på mig. Respektera mig.
Frukta mig om nödvändigt.
Så att jag kunde skydda er allihop.
Jag ansträngde mig så hårt att det kostade mig mitt äktenskap.
Jag odlade till och med en fånig mustasch för att få auktoritet.
Så att ni skulle lyssna på mig.
Men det var jag som behövde lyssna.
Hon led. Och jag gjorde det värre.
Det gjorde vi allihop.
Ja, men ni är ungdomar. Ni ska begå misstag.
Jag är den vuxne, och jag svek er.
Allra mest henne.
Det är inte för sent.
Vi behöver verkligen en vuxen just nu.
Och sir... Mustaschen funkade inte.
Jag vet.
Tack, mr Chase.
"Herren är min herde, mig skall intet fattas."
"Han låter mig vila på gröna ängar."
"Han leder mig till vatten."
"Han vederkvicker min själ."
"Han leder mig på rätta vägar för sitt namns skull."
"Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal..."
"Hon sa: 'På ditt altare har jag ställt tusenskönor och vallmo.'"
"Och rosor, sköra som snön i april."
"'Men här', sa hon, 'där ingen ser'" -
- "'offrar jag gräs och rädisor och blommor.'"
"Sen grät hon av rädsla att Herren inte skulle ta emot det."
"Den gode Herren i sin trädgård sökte nya blad som var hans tanke."
"Han hörde hennes bön, som halvt var en visa."
"Och han kände en svag skälvning" -
- "av vare sig himmelsk kärlek eller ömkan."
Varje fingeravtryck visar den avlidna att hon var viktig.
- Jag älskar dig. - Jag vet att du gjorde det.
Nej! Inte förfluten tid!
Jag älskar dig! Och jag är så ledsen för att jag lät dig åka.
- Såja... - Jag är så ledsen.
Kom nu.
Sen tar han bara tag i hennes bröst, som en tuta.
Så med handen på hennes bröst...
Hon kommunicerade verkligen med mig.
Hon försökte säga nåt. Jag önskar att jag hade förstått.
Alaska var den första tjejen jag kysste här på skolan.
Dagen därpå sa hon att hon "ångrade sig djupt".
Om man tänker efter är allt hans fel.
Hennes pappas?
Vad har det med honom att göra?
Allvarligt? Alltihop.
Han klandrade henne för mammans död, så hon kunde inte åka hem.
Titta på den feta jäveln.
Han har redan börjat supa.
Vet du vem som mer var ett jävla fyllo? Min pappa.
Jag är lite av en expert på ämnet.
Du kanske ska prata lite tystare.
Allt började när hon tjallade, för att hon inte kunde åka hem.
Hennes livsbibliotek blev förstört för att hon tjallade.
Allt dåligt som har hänt i år är för att hennes pappa är en jävla skit.
Översten!
Du förstörde henne!
Om du hade stöttat henne skulle det inte ha hänt!
Hon skulle inte ha varit så ledsen och druckit.
Hon skulle ha haft en bil med airbag!
Det borde ha varit du! Inte hon!
Det borde ha varit du!
Släpp mig!
Håll fast det jävla fyllot istället!
Vad gör du? Ska du överfalla en man som just har förlorat sitt barn?
- Jag ber om ursäkt. - Han har rätt.
Nej, han är förkrossad. Lyssna inte på honom.
Jag förlorade henne för längesen.
Det jag gjorde...
Det jag sa...
Jag förtjänade henne inte.
Och nu är hon borta.
Och jag kan aldrig ställa det tillrätta.
Jag är så ledsen.
Såja...
Såja, såja... Välsigna honom, Herre.
Ha förbarmande.
Inte min stoltaste stund...
Vänta dig inte alltför många begravningsinbjudningar efter idag.
Det kan jag ta.
Så du är certifierad rökare nu, Tjockis?
- Det skulle Alaska ha gjort. - Hon skulle ha avskytt begravningen.
Det kan vi vara överens om.
Hej. Hur är det med er?
- Skit. - Hur är det med dig?
Som Alaskas längsta och sundaste förhållande -
- måste det vara svårt för dig också.
Jag visste inte att det kunde kännas så hemskt. Jag känner mig så skyldig.
Som om jag borde ha vetat nåt.
- Eller gjort nåt. - Jag känner också så.
Det är obegripligt.
Hur kan nån så ung och levande vara död?
Så vi klandrar oss själva.
Vi tror att vi har nån sorts kontroll och kunde ha undvikit det.
Att världen inte är helt jävla sjuk och en tjej dör utan anledning.
Jag heter Fiona.
Jag träffade bara Alaska en gång, men hon gjorde intryck.
Fiona.
Du är uppenbarligen klok, men det måste finnas en anledning.
Om inte för hennes död, så för varför hon körde iväg.
Eller vem fan som ringde henne den kvällen.
Till betaltelefonen?
Ja.
Det var jag.
Det var Jake som ringde.
Efter det samtalet förändrades allt.
Vad sa du?
Uppenbarligen fel sak.
- Hallå? - Alaska?
Otroligt att du svarar.
Skönt att höra din röst. Jag saknar dig.
Jag saknar dig också, men det är rätt sent.
Jag vet, och jag vet att vi inte direkt är tillsammans nu.
Även om jag inte vet varför.
Men den här dagen tänker jag på dig.
Jag hoppas att vi hörs av det här datumet när vi är gamla också.
Vad då "det här datumet"? Vad är det för dag?
Vår årsdag. Det var två år sen vi träffades.
Nej, det kan det inte vara.
Det är inget att bli ledsen över. Det är kul att jag kom ihåg och inte du.
Taskigt av mig, eller hur?
Alaska?
Alaska, är du kvar?
Sen satt jag plötsligt och läste om Frankrike mellan krigen och...
...nån sa att det stod i tidningen att Alaska var död.
Var det hela telefonsamtalet?
Vad är det som är så hemskt med er årsdag?
- Varför flippade hon ur? - Jag har ingen aning.
Efter att ha pratat med dig sprang hon till bilen. Varför, Jake?
Han har sagt allt han vet.
- Vad sa du mer? - Det var allt.
- Varför körde hon iväg? - Han vet inte.
Jag önskar att jag visste.
Jag beklagar.
Det kanske är mitt framför näsan på oss.
Hon blev ledsen över att hon hade missat årsdagen.
Hon kände sig skyldig.
Hon insåg hur mycket Jake betydde för henne -
- och ville be om ursäkt personligen.
Ja, hon körde iväg för att försonas och bli ihop igen.
Det låter uppenbart, men det är det troligaste.
Nej, det är inte alls troligt.
Hon tänkte inte på Jake när hon kysste mig.
Alaska ville inte bli ihop med honom igen.
Efter telefonsamtalet gick hon inte tillbaka till rummet för att gosa.
Hon blev jätteledsen och körde iväg. Hon skulle kanske till Jake.
Hela poängen är att börja med det vi vet -
- och fylla i resten med troliga scenarier.
Inte att underblåsa din fantasi att Alaska var störtförälskad i dig.
Du får allt att handla om dig.
Ja, för det handlar om mig.
Jag var den sista hon kysste.
Hon sa: "Fortsättning följer."
Det var det sista hon sa innan telefonen ringde.
Du är inte speciell. Bara för att hon blev full och ni hoppade i säng -
- betydde hon inte mer för dig än för oss andra.
Vi saknar henne allihop.
Det vet jag.
Takumi hörde Örnen prata med Alaskas pappa.
Han kommer och hämtar hennes grejer.
Så om det är nåt han inte borde hitta måste vi ta bort det.
Det här är outhärdligt.
Jag vet.
Men vi måste.
Jag kan inte.
Låt mig inte göra det här ensam, Tjockis.
Vad skönt att höra din röst, Miles.
Skolan har mejlat, så vi vet att en elev har dött.
- Stackars föräldrar. - Förälder.
Kände du flickan som dog?
Ja.
Hon var min vän.
En väldigt god vän.
Det var hon, eller hur?
Flickan du stannade hos över Thanksgiving?
Ja.
Alaska...
...hette hon.
Det låter som en ordentlig chock. Så hemskt.
Vi finns här för dig, vad du än behöver.
Jag vet, men det här räcker.
Jag ville bara att ni skulle svara.
Och det gjorde ni.
Titta vem som beslöt sig för att dyka upp.
Jag ska hjälpa till.
Hon hade ingen sprit kvar, men hon sparade alla sina uppsatser.
Hon hade inte mycket, men det är som om vartenda föremål är värdefullt.
Så de bör behandlas så.
- Böckerna som aldrig blir lästa nu. - Från garageloppisar.
Nu hamnar de nog på en till.
Från garageloppis är du kommen, till garageloppis ska du åter.
Vi kan inte sälja dem. Det känns fel.
De som är för vattenskadade -
- kan vi begrava i en bokgrav.
Vi får se. Men du har rätt.
John Keats hela testamente var en enda rad, jambisk pentameter.
"Min samling böcker ärvs av mina vänner."
Hon skulle ha velat att vi ärvde dem.
Har du sett "Generalen i sin labyrint"?
Jag vet att den är vattenskadad.
- Jag vill ha den. - Här är den.
Du tänker väl inte läsa den? Det är ingen biografi.
- Historisk fiktion. - Godkännes.
"Han var skakad över avslöjandet" -
- "att hans olyckor och drömmar i sin kapplöpning"-
- "höll på att nå mållinjen."
"Fasen", suckade han. "Hur ska jag nånsin ta mig ur den här labyrinten?"
Översten, titta här.
Hoppade du till slutet? Gör du så med alla böcker?
"Vägen ut ur labyrinten."
"Rakt och snabbt."
Tänk på hur Örnen sa att det hade gått till.
Lastbilen, och polisbilen som hon körde in i utan att gira.
De sa att det var på grund av spriten.
Det finns en möjlighet som vi inte har övervägt.
Tänk om det inte var en olycka.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com